Tema 1: Videnskabelige opdagelser og naturvidenskabelig selvforståelse – kampen om videnskabshistorien

(Dette tema er udarbejdet af Tom Børsen Hansen, Christian Baron og Sine Zambach, og hentet fra: ”Rapport fra Arbejdsgruppen vedr. kursus i biokemi, kemi, miljøkemi og nanoteknologis videnskabsteori”, Lærergruppen for Fagets Videnskabsteori, Det naturvidenskabelige Fakultet, Københavns Universitet, 15. december 2003).

Temaet handler om de forskellige måder hvorpå fortællinger om naturvidenskabernes historie er med til at forme den selvforståelse og faglige identitet man udstyres med i løbet af en naturvidenskabelig uddannelse. 

Til at belyse dette tema har vi valgt opdagelsen af DNA-dobbeltheliksen som case. I relation til denne case skal de studerende behandle og reflektere over den rolle, som videnskabshistoriske fortællinger spiller i naturvidenskabelige uddannelser for dannelsen af en faglig identitet, herunder særlig den proces hvorved forskere i forsøget på at sætte deres aftryk på den videnskabelige historieskrivning, forsøger at påvirke ikke blot deres eget, men også hinandens eftermæle. 

I forbindelse med casen har vi valgt en række forskellige tekster, bl.a. inkluderende Watson og Cricks originalartikel fra 1953; et uddrag af The Double Helix (Watsons egen selvbiografiske beretning fra 1968 om opdagelsen heraf), et uddrag af Anne Sayrés Rosalin Franklin and DNA fra 1975 (hvor Franklin bliver gjort til en slags feministisk heltinde der blev frarøvet en Nobelpris); Brenda Maddox’ artikel The double helix and the ’wronged heroine’  fra tidsskriftet Nature udgivet  i forbindelse med 50-års jubilæet for Watson og Cricks originale dobbeltheliksartikel (den indeholder et angreb på nogle af påstandene i Sayres bog); samt et uddrag af retorikeren Alan G. Gross’ bog The Rhetoric of Science fra 1990, som giver en retorisk analyse både af Watson og Cricks originale dobbeltheliksartikel og Watsons bog. 

Selve casen er vedlagt som uddybende appendiks.

Til temaet har vi knyttet en introduktionsforelæsning (”Videnskabelig historieskrivning og videnskabelige dagsordener: Mendels 9 liv”) der skal introducere de studerende til temaet. Til denne, har vi som forelæsningstekst valgt Jan Sapps The Nine Lives of Gregor Mendel. Artiklen  præsenterer hvordan Mendels oprindelige forsøg med ærtebælgplanter gennem biologiens historie er blevet brugt til at støtte vidt forskellige videnskabelige opfattelser, og tjener sammen med forelæsningen til at introducere de studerende for det centrale perspektiv, som de skal bruge i til at analysere casen. 

Appendiks : 
Case 1: Opdagelsen af DNA-dobbeltheliksen 

Temaet handler om de forskellige måder hvorpå fortællinger om naturvidenskabernes historie er med til at forme den selvforståelse og faglige identitet man udstyres med i løbet af en naturvidenskabelig uddannelse. Som udgangspunkt har vi valgt at illustrere temaet: Videnskabelige opdagelser, med en case om opdagelsen af DNA-dobbeltheliksen. I relation til denne case skal I behandle og reflektere over forholdet mellem såvel den rolle videnskabshistoriske fortællinger spiller i naturvidenskabelige uddannelser for dannelsen af en faglig identitet.

En introduktion til emnet er nødvendig: En del lærebøger indeholder mere eller mindre pseudohistoriske afsnit, der præsenterer feltets ”store mænd”, som dem der ved hjælp af store opdagelser eller fremsættelsen af originale teorier har bidraget til videnskabens udvikling.

Denne måde at skrive historie på kan betegnes som ”præsentistisk”, fordi den lader vores nuværende opfattelser af hvad der rigtigt og forkert afgøre hvad det er relevant at medtage i den historiske fortælling. De forskere, der efter vores nuværende opfattelse tog fejl, bliver typisk udeladt i en sådan beretning. Selv for de forskere, der bliver taget med i den historiske fortælling, bliver kun de dele af deres arbejde inkluderet, som vi med nutidige øjne mener at kunne bruge. Videnskabshistorien bliver på denne måde således præsenteret som en lang række af ”forløbere” for vores nuværende opfattelse. Samtidig er der inden for denne type historieskrivning en tendens til at fortidens markante forskere bliver stadig mere ”helgengjorte” jo længere tid der går (og særligt når de er døde), hvilket i værste fald kan få den uheldige konsekvens, at deres opfattelser bliver gjort til dogmer, der ikke må udsættes for sund kritik. Endnu en konsekvens af denne form for historieskrivning er, at man samtidig effektivt skjuler de sociale element i de processer og interaktioner, gennem hvilke et videnskabeligt samfund afgør hvilke opfattelser og påstande, der skal accepteres som være videnskabeligt forsvarlige, og hvilke der skal afvises.

Af disse og andre grunde har den ”præsentistiske” historieskrivning været udsat for en del kritik af videnskabshistorikere og videnskabssociologer. Set fra et sociologisk perspektiv bliver det centrale spørgsmål i denne sammenhæng således ikke ”Hvordan foregår store videnskabelige opdagelser?” (How do great scientific discoveries happen?) men ”Hvordan bliver bestemte begivenheder til ’store videnskabelige opdagelser’?” (How do certain happenings become great scientific discoveries?).

Det er denne sidste angrebsvinkel der skal være jeres centrale pejlemærke i jeres analyser af de foreliggende tekster. Herunder kan hentes de to centrale perspektiver ud fra hvilken I skal analysere og vurdere de foreliggende tekster. Med lån fra forfatteren Milan Kundera kan vi betegne det ene perspektiv som ”kampen om udødeligheden”. Med dette menes den proces hvor mennesker forsøger at påvirke ikke blot deres eget, men også hinandens eftermæle, i forsøget på sætte deres aftryk på historieskrivningen både for eftertiden men også deres egen samtid. I de foreliggende tekster vil I opleve hvordan såvel forskere der var impliceret i opdagelsen af DNA-dobbeltheliks og andre interessenter, der på den ene eller måde er associeret med parterne i denne begivenhed, har forskellige udlægninger af det historiske forløb – og forskellige bagvedliggende dagsordener. 

De foreliggende tekster afslører også et andet perspektiv omkring den måde videnskab og videnskabelige opdagelser bliver beskrevet, og som er relateret til den måde videnskab (og herunder særligt videnskabelige forskere) bliver præsenteret og opfattet i offentligheden. Dette perspektiv har brugen af videnskabelige stereotyper som sit omdrejningspunkt. De af jer (og det er formodentlig næsten de fleste), der allerede har haft berøring med populærvidenskabelige fremstillinger, f.eks. på tv, film eller i bøger, vil vide at sådanne fremstillinger meget ofte er præget af nogle bestemte stereotype forestillinger om videnskaben (og måske særligt naturvidenskaben) og dens udøvere. 

Videnskabsmanden præsenteres således ofte som – en mand. Allerede i ordets etymologi ligger der således en kønsskævhed, der afslører noget om de forestillinger vi associerer med dette ord. Men derudover er det umiddelbart muligt at identificere to konkurrerende stereotyper, der har været medskabere af vores nutidige billede af den videnskabens aktører.

Den ene af disse kan vi betegne som ”myten om den geniale forsker”. I denne forestilling bliver forskeren opfattet som en original og kreativ tænker med en særlig (måske medfødt) evne til at skue ind i særligt komplicerede videnskabelige problemer. Denne myte har også en bagside, hvor den geniale forsker bliver betragtet som værende på grænsen til det normale. De fleste har vel set billedet af fysikeren Albert Einstein (der formulerede relativitetsteorien), der står med strittende hår lige i vejret, der rækker tunge ad fotografen. Et billede der videregiver en forestilling om Einstein som en excentrisk – måske lidt skør – person. 
 
Det kan måske overraske nogle at geniet var oprindeligt et æstetisk begreb. Hos de tyske romantikere i den såkaldte sturm und drang-bevægelse i slutningen af det 18. og starten af det 19. århundrede blev geniet opfattet som den begavede kunstner der ved hjælp sin intuition var i stand til at skabe det skønne kunstværk. Geniet besad kvaliteter som originalitet og kreativitet og blev i denne tradition opfattet som en person med nogle evner, der var uforenelige med videnskabelig aktivitet. I modsætning til kunstneren kunne videnskabsmanden således ikke besidde geniets kvaliteter. Videnskabsmanden var beskæftiget med kedelige og trivielle detaljer, og måtte opdyrke egenskaber som flid, tålmodighed og grundighed, aktiviteter der krævede et helt anderledes talent en kunstneren. Som det allerede kan ses af denne beskrivelse indeholder også romantikken sin videnskabelige stereotype – en stereotype som vi kan genkende i nutidens forestilling om forskeren som den kedelige nørd, der interesserer sig for verdensfjerne detaljer; taler et sprog som vi andre ikke forstår, og som måske ikke er særlig god til at begå sig socialt.

Den romantiske modsætning mellem originalitet og arbejdsomhed blev senere kritiseret og disse to stereotyper smeltede siden sammen i den moderne forestilling om den geniale forsker, der både kan være arbejdsom, nørdet, excentrisk og genial på én gang. 

I de foreliggende tekster vil I imidlertid også opdage, at der optræder en række andre stereotyper, der bliver brugt af teksternes forfattere til at karakterisere hoved- og birolleindehaverne i forløbet omkring opdagelsen af DNA-dobbeltheliksen.
 
Disse perspektiver vil være frugtbare at have i baghovedet efterhånden som I læser teksterne. 
Det er vigtigt at få overblik over de forskellige tekster. Som forelæsningstekst til introduktionsforelæsningen ”Videnskabelig historieskrivning og videnskabelige dagsordener: Mendels 9 liv” har vi valgt Jan Sapps  The Nine Lives of Gregor Mendel, der stammer fra tidsskriftet Experimental Inquiries, og som kan hentes på Mendelweb www.mendelweb.org/MWsapp.html. Sapp er videnskabshistoriker og har bl.a. beskæftiget sig med genetikkens og molekylærbiologiens historie. Denne tekst vil præsentere hvordan Mendels oprindelige forsøg med ærtebælgplanter gennem biologiens historie er blevet brugt til at støtte vidt forskellige videnskabelige opfattelser. 
 
Derudover inkluderer tekstsamlingen følgende tekster knyttet til casebehandlingen:

1) Originalartiklen A Structure for Deoxyribose Nucleid Acid fra tidsskriftet Nature (1953, vol. 171: s. 737-738) af James D. Watson og Francis Crick. Det var i denne artikel at strukturen af DNA første gang blev præsenteret. Watson og Crick delte senere nobelprisen for denne opdagelse sammen med Maurice Wilkins.

2) Journalisten Walter Sullivans notits: A Book That Couldn’t Go to Harvard, fra New York Times, 15. Februar, 1968. Notitsen beskriver hvordan udgivelsen af James Watsons bog The Double Helix på Harvard University Press blev blokeret af ”anonyme forskere” og at Watson siden måtte få bogen udgivet på et alternativt forlag.

3) Uddrag af James Watsons bog The Double Helix om forløbet omkring opdagelsen af DNA-dobbeltheliksen (inkluderende forordet (s. 3-4); prologen (s. 7); kap.2 (s. 12-15), kap. 22-23 (s. 92-99); kap. 28 (s. 122-127) og epilogen (s. 132-133). 

3) Et review af samme bog for New York Times Book Review, 25. Februar, 1968, foretaget af sociologen Robert K. Merton. Reviewet har titlen Making it Scientifically.

4) Aaron Klugs Rosalind Franklin and the Discovery of the Structure of DNA fra 1968. Aaron Klug var en af Rosalind Franklins nære venner og videnskabelige samarbejdspartnere. 

5) Uddrag af Annes Sayres bog Rosalind Franklin and DNA fra 1975. Anne Sayre var en markant feminist og ligeledes en af Rosalind Franklins nære venner.

6) En kort biografi over Rosalind Franklin på netsiden Women in Science (http://www.sdsc.edu/ScienceWomen/franklin.html).

7) Brenda Maddox’ artikel The double helix and the ’wronged heroine’  fra tidsskriftet Nature (2003, vol. 422) udgivet  i forbindelse med 50-års jubilæet for Watson og Cricks originale dobbeltheliksartikel. Brenda Maddox er videnskabshistoriker og har udgivet en biografi om Rosalind Franklin.

8) Uddrag af Alan G. Gross’ bog The Rhetoric of Science fra 1990 (kapitel 4: The Tale of DNA). Gross er uddannet i retorik, og kapitlet indeholder en retorisk analyse af såvel Watson og Cricks originale dobbeltheliksartikel fra 1953 (tekst 1), og Watsons bog The Double Helix (tekst 3).

9) Bruno Strasssers Who cares about the double helix? (Nature, 2003, vol. 422, s. 803-804) der ligeledes er udgivet  i forbindelse med 50-års jubilæet for Watson og Cricks originale dobbeltheliksartikel. Strasser beskæftiger sig her netop med den proces hvorved opdagelsen af dobbeltheliksen er blevet gjort stadig ”større” gennem historien.

I jeres casebehandling er det vigtigt at I får forholdt jer til nedenstående spørgsmål: 

I hvilket omfang, og på hvilken måde kan I se sammenhænge mellem de forskellige teksters præsentation af såvel forløbet og tekstforfatternes baggrund som deltagere eller associerede til deltagere i forløbet omkring opdagelsen af dobbeltheliksen? 

Hvordan præsenteres tekstforfatterne de forskellige personer? Bruges der f.eks. særlige retoriske kneb med det formål at få læseren til at fatte sympati overfor bestemte personer og antipati mod andre? 

Hvilke stereotyper (ovennævnte eller andre) bliver benyttet i de forskellige fortællinger om forløbet omkring opdagelsen af dobbeltheliksen? I denne sammenhæng kan tekst 8 fungere som en udmærket redskabstekst. Hvilke bagvedliggende dagsordener mener I at kunne identificere hos de forskellige tekstforfattere?

Hvilke overordnede billeder af den videnskabelige proces formidles i de forskellige tekster? Er der indbyrdes forskelle mellem de forskellige teksters videnskabsforståelse både i forbindelse den måde de beskriver opdagelse af DNA-dobbeltheliksen og det videre efterspil? I bekræftende fald, hvori består disse? Og i modsat fald, hvilke ligheder ser I imellem teksterne på dette punkt?  

Overvej også hvilke sociale processer i et videnskabeligt samfund der fører til at bestemte begivenheder anerkendes som ”store videnskabelige opdagelser. (Dette problem bliver mest direkte adresseret tekst 3 og 9).